- Hurdana är flickorna? - De är duktiga.
Lite vilda, men de arbetar hårt.
- Kan de läsa? - Somliga.
De har växt upp på anstalter och bara haft sådana här jobb.
Det är ineffektivt att använda människor till att skyffla jord.
- Ge mig bara två grävmaskiner till. - Ni är en otålig generation.
- Var inte ni det? - Jo, det var vi.
Var inte otålig. Vi har kommit långt på kort tid.
Vet ni vad det har kostat?
Det fanns barn som levde på människokött.
Varför intresserar flickan er?
Hon kan vara min brorsdotter.
Min halvbror, rättare sagt.
Om hon är det, så är hon Laras dotter.
- Den Lara? - Just det.
Det här är en nyutgåva av Lara-dikterna.
- Vi beundrar er bror. - Folk tycks göra det nuförtiden.
Vi kunde inte beundra honom när vi inte fick läsa honom.
Kom in.
Jag sände bud efter dig.
Du behöver inte vara rädd.
Jag är general Jevgraf Andrejevitj Zjivago.
Jag letar efter en person.
Förstår du?
Personen i fråga är min brorsdotter.
Sätt dig.
- Vad heter du? - Tonja Komarova.
- Man fann visst dig i Mongoliet? - Ja.
- Hur hamnade du där? - Jag hade gått vilse.
- Hette din far Komarovskij? - Jag antar det.
- Vet du inte det? - Det är ett vanligt namn.
- Minns du din far? - Nej.
- Minns du din mor? - Ja, henne minns jag.
- Vad hette hon? - Mamma.
Hurdan var hon? Hur såg hon ut, menar jag?
Stor.
Jag var liten, så hon var stor.
- Kan du läsa? - Ja.
- Lara - dikter av Y.A. Zjivago. - Det är inte jag.
Min halvbror har skrivit dem.
Personen jag letar efter-
-är den här mannens dotter.
Det här är hennes mor.
Lara...
- Kallades din mor för Lara? - Jag vet inte.
Jag tror inte det.
Hon är vacker.
- Jag är inte er brorsdotter, general. - Jag är inte mycket till farbror.
Men om han var min far skulle jag vilja veta det.
- Sa din mor att din far var poet? - Min far var ingen poet.
- Vad var han, då? - Inte poet, i alla fall.
- Tyckte du om din far? - Det minns jag inte.
- Men du tyckte om din mor? - Naturligtvis.
Låter namnet Strelnikov bekant?
Varykino? Det är en ort, inte en person.
- Gromyko? - Gromyko...
Han förlorade sin mor i ungefär samma ålder som du var-
-när din mor förlorade dig.
Och i samma del av världen.
" Jordelivets fåfänglighet är slut. Anden har lämnat sitt tabernakel."
" Kroppen ligger tyst och orörlig i dödens skepnad."
Jurij!
Ni och er make äter med oss, fru Gromyko.
Lägg dig, Jurij.
Din mor och jag var goda vänner. Nu kommer vi att ta hand om dig.
Tack.
- Den är mors! - Den är din.
- Hon efterlämnade den till dig. - I sitt testamente.
- Vet du vad ett testamente är? - Pengar.
Nej, bara den här.
Kan du spela?
- Här kan väl alla spela balalajka? - Ni bor inte här, va?
Vi bor i Moskva. Du kommer att tycka om Moskva.
När han har vant sig, så.
- Mamma kunde spela. - Hon var en artist, Jurij.
Hon kunde få den att låta som två gitarrer. Hon hade en gåva.
- Vill du ta lektioner, Jurij? - Jag kan inte spela.
Säg god natt till Jurij, Tonja.
Han är din bror nu.
- God natt, Jurij. - God natt, gosse.
Gromykos förstod sig inte på honom.
Han gjorde sig känd som poet medan han studerade medicin.
Han sa att dikta inte var ett riktigt jobb.
- Vackra? - Mycket.
De har inte rätt att vara vackra.
- Vad ska du göra nästa termin? - Praktisera.
Inte forska, då? Det är spännande, viktigt och vackert.
- Jag vill praktisera. - Och uppleva livet?
Du lär upptäcka att vackra saker kan vara synnerligen otäcka.
- Vad heter ni? - Antipov.
- Adress? - 15 Petrovka.
- Dem tar jag hand om. - Vi har polischefens tillstånd.
Då kan ni hämta dem på stationen.
Pasja! Han är min bror.
Se till att han kommer hem innan han råkar illa ut.
- Sluta, Pasja! - Det måste göras.
- Varför det? - För revolutionens skull.
- De vill inte ha en revolution. - Jo, de vet bara inte om det.
Ge mig några stycken, kamrat.
- Pasja, är du bolsjevik? - Nej.
Jag har inget till övers för dem. De går inte att lita på.
Pasja Antipov, du är bra självgod, du!
- Varför sa du att jag var din bror? - Vad skulle jag annars ha sagt?
- Att jag var din fästman. - Var inte fånig, Pasja.
Monsieur Komarovskij talar affärer med mor.
Som folk skvallrar...
Det blir annorlunda efter revolutionen, Lara.
- Kommer du? - Nej.
Jag måste studera om jag ska få mitt stipendium.
- God dag, tant. - Du har fått brev från Paris.
- Vilken vacker handstil! - Tonja kommer hem nästa månad.
Vad bra!
- Han verkar vara välinformerad. - Stilig är han också.
God kväll, mor. Madame...
Monsieur Komarovskij är här.
- God kväll, Larissa. - God kväll, monsieur.
Han är rådgivare åt viktiga personer och har förbindelser i regeringen.
Är han inte dyr?
Komarovskij tar inte betalt av mig. Han var god vän med min make.
Jag förstår.
Jag ska försöka komma på tisdag.
- Vem har du fått den av? - Av en vän.
Gå inte dit. Demonstrationen blir inte så fredlig som de tror.
Hälsa din väninna att hon är en idiot.
- Hur gammal är du? - Sjutton, monsieur.
39,4 grader.
Jag som sett fram emot det så... Jag klarar mig.
Ta Lara med dig, Viktor.
Det är hennes första aftonklänning.
Vi bör nog ställa in det.
Jag klarar mig alltid. Det vore en stor besvikelse för henne.
Vi får sällan tillfälle att delta i sällskapslivet.
Hämta din kappa.
Jag vill undvika Kropotkingatan.
Broderskap och frihet! Vilken fin paroll, Jurij.
Rättvisa, jämlikhet och bröd.
- Låter inte det fint? - Jo.
- Broderskap och frihet! - Rappakalja! Du är ju iskall.
Det duger inte alls, Anushka.
Vi hade nästan gett upp hoppet.
Det här är min brorsdotter. - Kappan, Lara.
Charmante!
Jag tar foie de Veau Gascogne.
- Inte för mycket... - Senap, nej.
Jambon farci en croûte.
- Vin, monsieur? - Något lätt.
Det måste vara dyrt här, monsieur Komarovskij.
Ja, det är det. Kalla mig Viktor Ippolitovitj.
Det kan jag inte!
- Mor har sytt klänningen. - Den är fin.
- Visst är hon duktig? - Ja, hon är en fin kvinna.
De sjunger säkert bättre efter revolutionen!
Redo!
Sitt upp!
Sabel!
Vad i...?
- God natt, min kära. - God natt, Viktor Ippolitovitj.
Gå inomhus.
Vi tar hand om dem.
Var snäll och gå in.
Gå in!
- Ställ inte till med bråk, Jurij! - Jag griper honom!
Snälla Jurij! Tonja kommer i morgon.
- Jurij! - Tonja!
Jurij!
Pappa!
Nu räcker det. Din mor väntar.
Mamma!
- Hur mår du? - Jag är frisk som en nötkärna.
Låt mig få se på dig.
Något har hon allt lärt sig.
- Har man sett! - Visst är Jurij stilig?
- Kom, nu går vi. - Ni kan kila i förväg.
Den är till dig. Det är en artikel om unga ryska poeter.
- Står det något om mig? - Den börjar med dig!
Fransmännen är intelligenta.
- Se hur tätt de går. - De läser en tidning.
- De är förälskade. - Sluta nu, Anushka.
Bra äktenskap stiftas i himlen.
- Viktor Ippolitovitj? - Det är Pasja.
- Jag måste tala med dig. - Nej.
Det är viktigt.
Låt gå.
Pasja! Vad har du gjort?
En dragon gjorde det.
Pasja, din stackare! Kom in.
- Var är din mor? - Hon sover.
- Jag kan inte hjälpa dig. - Har du jod? Hämta det.
Pasja, vännen!
Du måste gå till sjukhuset.
Inte de närmaste dagarna.
- Kan du göra mig en tjänst? - Vad då?
Göm undan den här.
- Kasta den. - Nej.
Den fredliga tiden är över.
De red ner kvinnor och barn som bara ville ha bröd-
- medan de rika svinen åt, drack och dansade.
Göm den åt mig.
- Tack, kamrat. - Jag är inte din kamrat.
Lara?
- Vem är det? - Det är bara Pasja.
- Du kom hem sent i går kväll. - Tiden flög i väg.
- Ska du gå till kyrkan? - Ja.
Vet du vad Herren sa till kvinnan som bedrivit hor?
Ja, han sa: " Synda ej mer."
- Löd hon honom? - Det vet jag inte, fader.
Köttet är inte svagt, det är starkt. Endast äktenskapet kan tygla det.
Monsieur, nummer sex.
Vi har en viktig besökare.
- Ursäkta att jag är sen. - Jag har väntat i en timme!
- Har du beställt? - Nej.
Det skulle du ha gjort.
Du valde ut den, Viktor.
- Du har blivit riktigt vuxen. - Ja.
- Vad sa du till din mor i kväll? - Låt bli, Viktor.
- Går det bra om jag röker? - Naturligtvis.
Du tycker om cigarrök, inte sant?
Se så, vännen.
Santé!
Drick upp.
Alltihop...
Vad sa du till mamma att vi skulle göra?
- Hon frågade inte. - Hon vet.
Ingen vill medge det, men hon vet allt.
Sluta plåga mig, Viktor!
Plåga dig? Du är en riktig liten hycklerska.
- Nu går jag, Viktor. - Som du vill.
Du lär komma tillbaka.
Stanna, älskling.
Stanna...
Vakna! Visa det här för någon om du kör vilse.
Professor Boris Kurt - hitta honom!
- Mannen är ett geni, Boris. - Jaså? Jag ska ta ett bloss.
- Hur är det med läkaren? - Han är orolig för examen.
Vad sägs om att gifta sig med en läkare?
Inte mig emot, men ingen har friat.
Jag trodde att nomader var hetlevrade typer...
Vad sägs om en professor?
- Skriver han dikter? - Nej.
Då är det uteslutet. Ursäkta mig.
- Hon är en grann flicka, Zjivago. - Det har inte undgått mig.
Det är till er.
Vill poeten praktisera?
- Boris, jag är hemskt tacksam. - Det förstår jag.
Min assistent. Var är hon?
- När gjorde hon det? - Vid åttatiden.
Vet du vad hon tog?
Varför kallade du inte på en lokal läkare?
Vänd på henne.
Vatten!
Då så, Jurij.
Nu, Jurij.
Så ja, vännen... Sätt fart, Jurij!
Så ja, vännen.
Bra!
Överlever hon?
Vatten!
- Det gör hon väl? - Ja.
Han är en inflytelserik man-
- med kontakter i både regeringen och oppositionen-
- ändå sätter han allt på spel för det där.
Det är inte så poeterna ser dem, men mycket väl läkarna.
- Härifrån är hon vacker. - Du är hopplös.
Lara...
Det är hennes dotter. För Guds skull, Boris...
Hon borde ha tänkt på Lara innan hon gjorde det. Vet flickan om det?
- Är hon här. - Ja.
Hälsa att hennes mor överlever.
- Inte du, Viktor. - Naturligtvis.
- Vad ska vi säga om det här? - Måste vi säga något?
Jag måste säga något till sjukhuspersonalen.
- Vad heter din assistent? - Zjivago.
Andrejevitj?
- Känner du honom? - Jag var bekant med hans far.
Jag ska se till att hon blir inlagd.
- Vad heter han? - Viktor Komarovskij.
Han var min fars testamentsexekutor.
När Komarovskij tagit sitt fanns det inte mycket kvar.
Han är en skicklig affärsman, men han är ingen skurk.
Trevlig karl. Han har varit med förr, men i kväll blev han rädd.
- Har du något emot att träffas här? - Det påminner mig om min ungdom.
Jag besökte henne på sjukhuset.
Hon beklagar att hon misstänkte dig.
Du kan berätta sanningen, om du vill.
- Är det han? - Ja.
- Vet han...? - Nej.
Pasja, det här är monsieur Komarovskij.
Slå er ned.
- Hungrig? - Nej.
Jag hoppas att ni inte tar illa upp.
Jag är Larissas mors rådgivare. Jag värnar om hennes framtid.
Ni ska veta att jag har vigt mitt liv åt revolutionen.
Ingenting, inte ens Lara, är viktigare för mig.
Ni missförstår mig. Det är inte era politiska åsikter som bekymrar mig.
Jag har själv kontakter. Vad ska ni leva av?
Jag har blivit erbjuden en lärartjänst i Gradov.
- Det är ingen rolig stad. - Det är en vacker trakt.
- Det blir ett stillsamt liv. - Det är vad vi önskar.
- Kan ni leva av lönen? - Ja, nätt och jämnt.
Pavel Pavlovitj, ta inte illa upp, men ni är väldigt ung.
Jag menar inget illa, men blir man bättre med åren?
- Man blir mer tolerant. - Man blir så illa tvungen.
- Vad vinner man på att vänta? - Erfarenhet.
Jag är 26. Mor dog när jag var åtta och far dog i fängelset.
Jag har klarat mig på egen hand och känner till mer än ni anar.
Det är en annan sorts erfarenhet.
Jag har ingen amorös erfarenhet, men Lara är trots allt bara 17 år.
Ni kanske finner det komiskt, men vi tänker gifta oss nästa år.
Jag hoppas att jag inte förolämpat er genom att tala klarspråk.
En ung eldsjäl...
Han är utan tvekan en redig karl.
Ni är alltför vänlig, monsieur Komarovskij.
Larissa, jag vill tala med dig.
- Monsieur Komarovskij... - Var inte så formell.
Med tanke på omständigheterna är det bara fånigt.
Du begår ett stort misstag.
Det finns bara två sorters män. Din unge vän är ädel och ren-
- en man som alla i hemlighet föraktar.
Sådana män för bara olycka med sig, framförallt för kvinnor.
Förstår du mig?
Vi andra är varken ädla eller rena, men vi är vid liv.
Jag förstår att du vill ha en ung man, men ett äktenskap vore en katastrof.
För det finns två sorters kvinnor...
Det finns två sorters kvinnor och du tillhör inte den första.
Du, min kära, är en slinka!
- Det är jag inte alls! - Vi får väl se.
Inbilla dig inte att det var våldtäkt. Det vore alltför smickrande för båda.
Herrn är inte hemma, fröken Lara. Han är på Sventytskis julfest.
Tänker ni gå dit?
- Säg inte att jag sa något! - Nej då.
God jul.
Tack detsamma. God jul.
God jul, Jurij Andrejevitj.
Lara? Hur är det fatt?
- Vi skulle ju träffats i kväll. - Fick du inte mitt brev?
Jag har inte varit hemma än.
Vart ska du, Lara? Vad står det i brevet?
Vad står det i brevet?!
Tänker du lämna...
Allt står i brevet.
Släpp mig!
- Det finns en fantastisk flicka här. - Jag vet, jag dansar med henne.
- Du är på hugget, Viktor. - Jag tycker om att vinna.
Silence!
Jag har fantastiska nyheter.
- Madame Sventytski... - Kör till.
Dr Jurij Zjivago, ni hörde rätt. Doktor Jurij Zjivago-
- skrev den tredje bästa examen i hela Moskva.
Dr Zjivago har förlovat sig...
Viktor, gamle gosse...
Få ut henne.
Få ut henne!
- Jag tillkallar polis. - Nej!
Se bara till att hon kommer härifrån!
Släpp henne.
Ge honom lite utrymme, vänner.
Ödet har fört oss samman än en gång.
- Jag var god vän med er far. - Ni var kompanjoner.
Vi var mer än det. Jag var hos honom när han dog.
Dessutom håller jag kontakt med er bror.
Vi har snarare gemensamma vänner. Jag tror inte på bolsjevismen.
Tack. Ni tycks kunna era saker.
Men jag beundrar bolsjevikerna.
- Vill ni veta varför? - Ja.
De kanske vinner.
Jag skulle vilja träffa Jevgraf.
Han skickade ett underbart brev. Han tycker om mina dikter.
Det hade glatt er far. Han var ingen dålig man, Jurij.
Jag kände honom knappt.
Ni kanske inte tror mig, men han älskade er mor.
Kan jag räkna med att ni är diskret?
Att jag inte avslöjar sanningen om flickan?
Just det.
Ni kan räkna med att jag är diskret och så vidare.
Vad händer med en sådan flicka när någon som ni överger henne?
Är ni intresserad? Ni kan få henne.
Ni bör inte röka efter en sådan chock.
Ni får henne, Jurij Andrejevitj, i bröllopsgåva.
- Har du träffat flickan förut? - Vad får dig att tro det?
- Har du inte det? - Jo.
- Var någonstans? - Det får jag egentligen inte säga.
Säg inget, om du inte får.
Enligt borgerskapet var det ett krig mellan ententen och Tyskland.
Enligt bolsjevikerna var det överklassens krig-
- och vem som vann var ointressant.
Partiet beordrade mig att ta värvning. Jag kallade mig Petrov.
Hela Europa hungrade efter seger, och bad till Gud om detsamma.
Min och partiets uppgift var att organisera nederlaget.
Nederlaget skulle föda revolutionen, vilken skulle ge oss vår seger.
Partiets satte sitt hopp till bönder som aldrig haft ett par nya stövlar.
När stövlarna slitits ut, skulle de lyssna.
Jag skulle senare få med mig tre bataljoner från fronten.
Till en början kunde jag inget göra.
Det var alltför många hysteriska frivilliga.
Det fanns även de som tog värvning utav pliktkänsla.
Plikttrogna eller missnöjda män.
Missnöjda med sina arbeten, sina fruar-
-eller kanske sig själva.
Lyckliga män tar inte värvning. De väntar tills de blir inkallade.
De som bara blev lemlästade kunde skatta sig lyckliga.
Till och med kamrat Lenin underskattade frontens fasor-
-och vår förmåga att uthärda dem.
Under krigets andra vinter var stövlarna utslitna-
-men fronten var intakt.
Deras rockar var i trasor och ransonerna var få.
Hälften av dem stred obeväpnade under befäl de inte litade på.
Framåt, era jävlar!
- Och de som de litade på... - Framåt, kamrater!
Till slut gjorde de vad alla härar drömmer om...
De begav sig hemåt.
Det var så revolutionen började.
Desertörer!
Reserver...
Kom tillbaka!
Håll samman!
Håll ihop, så klarar vi oss! Men var redo på allt.
Vänd tillbaka, pojkar!
- Vänd tillbaka! - Ni kommer att bli slaktade!
Vänd tillbaka, pojkar!
Hör upp, pojkar! Tyskarna är 16 kilometer härifrån.
- Skitsnack! - De närmar sig fort.
Ni släppte fram dem.
De kommer att ta era fruar, era hus och ert land.
Ert land, officer!
Just det, mitt land. Jag är stolt över...
Ordning i leden!
- Är ni sköterska? - Ja.
Är ni oskadd? Hjälp till, då.
- Jag är inte utbildad sköterska. - Jag förstår.
- Varför tog ni värvning? - För att hitta min make.
Har ni sett en operation? Då ordnar det sig.
Tyskarna är i grannbyn!
- Ers excellens... - Stilla!
- Hittade ni er man? - Nej.
- Ers excellens... - Vi måste ge oss av.
Ni ser på mig som om ni kände mig.
Jag har sett er förut. Julafton för fyra år sen.
Var ni där? Då förstår jag att ni tittar...
- Kände ni Viktor Komarovskij? - Ja.
Det var modigt av den unge mannen att hämta er.
Ni var båda modiga. Ni sköt rätt man.
Jag önskar att jag aldrig träffat honom.
Tsaren har fängslats.
Lenin är i Moskva!
- Det är inbördeskrig! - Bra!
- Att det är inbördeskrig? - Det var oundvikligt.
Lenin i Moskva...!
Blir den där Lenin ny tsar?
Tsarernas och herrarnas tid är förbi! Bara arbetare i en arbetarstat.
Är ni läkare? Följ med mig.
- Jag kan inte ta hand om allihop. - Order från provisoriska regeringen.
" Om du såg hur vi sliter, skulle du förstå varför jag skriver så sällan."
- När skrevs det? - Den 20 juli.
" Men kriget är över och sjukhuset håller på att tömmas."
" Jag hinner kanske dikta lite, om jag kommer ihåg hur man gör!"
" Larissa Antipova är fortfarande här och jag beundrar henne allt mer."
" Hon tycks ha en läkande kraft som läkare inte tror på."
" Trots att hon ofta begår misstag, blir resultatet gott."
" Hur mår farbror Alex? Får han tag i engelsk tobak?"
" Har Sasja lärt sig alfabetet? Hur mår tant Anna?"
Han har inte fått mitt brev.
" Och hur mår du, min kära?"
Han vet inte att hon är död. Inte för att det spelar någon roll...
Nu börjas det igen! Om de ändå en gång för alla kunde besluta-
- vilka huliganer som ska bilda regering.
Gaska upp dig, Sergej. Vill du inte åka hem?
Nu krigar de hemma också, rödgardister mot vitgardister.
Nu räcker det...
Men ers excellens är en god herre. Och sköterskan är en god dam.
- Är ni klara? - Så gott som.
- Snart är du hemma hos din dotter. - Om jag får plats på tåget, ja.
Jag vill vara med Katja mer än något annat.
Ändå tycker jag att det är sorgligt att åka härifrån... Riktigt sorgligt.
Vi har varit här länge.
Det måste ha varit ett fint hus en gång i tiden.
- Vad ska du göra? - I Gradov?
- Jag reder mig alltid. - Om jag ändå kunde tro dig.
Du kan öppna en tvättstuga.
- Vad ska du göra? - Arbeta på sjukhuset.
Det är lustigt att du arbetar där.
Jag gick alltid förbi det på väg till skolan.
- Kommer du någonsin till Moskva? - Från Gradov?
Jag önskar att du hade någon.
Men det skulle göra mig galen av svartsjuka.
Gör det inte, jag ber dig.
Se vad du fick mig att göra!
Jurij, vi har varit tillsammans i sex månader.
Vi har inte gjort något du behöver ljuga om för Tonja.
Jag vill inte att du ska ljuga om mig. Förstår du det, Jurij?
Du förstår allt.
- Skynda på, kamrater! - Ska du hem, Kirill?
Jag ska tjänstgöra i Röda gardet.
- Din hustru, då? - Ibland får kvinnorna vänta.
Farväl, ärade doktor. Får jag ge er ett råd?
- Ta seden dit jag kommer? - Just det - anpassa er.
- Farväl, Ivanoff. - Farväl, ers excellens.
Farväl, Andre.
Farväl, Simeon.
Jag kommer aldrig att glömma ers excellens.
Farväl, Zjivago.
Farväl. Tack.
Farväl, bröder!
- Doktorn är en gentleman. - Visst...
- Han är en god människa. - Fan ta goda människor!
Jurij!
Jurij, det här är kamrat Jelkin. Han är vår delegat. Han bor här.
God dag. Välkommen.
- Kamrat Kaprugina. - Du ska inte välkomna oss.
Kamrat Kaprugina är ordförande i bostadskommittén.
Dina papper, tack.
Jag har undertecknat dem själv.
- Heliga korset? - Sjukhuset...
Det andra reformerade sjukhuset.
Bra, det behövde reformeras.
- Du ska anmäla dig med detsamma. - Jag hörde talas om tyfusen.
Det är bara rykten, kamrat. Vi har ingen tyfus i vår stad.
Vad bra! Jag anmäler mig i morgon.
De som arbetar får ransoneringskort.
Jag har alltid arbetat.
- Vad i hela fridens namn står på? - Du!
Det fanns plats för 13 familjer i det här huset.
Det är bättre så här, kamrater.
Det är rättvisare.
Det är rättvisare! Var det så lustigt?
Är det skönt att vara hemma?
- Sasja? - Vem annars?
Det är din pappa, Sasja.
- Din stygga pojke! - Säg inte så.
Får jag stiga på?
Se noga på.
Nu tänder jag den sista cigarrstumpen i hela Moskva.
Smakade middagen? Säg något.
Det var utsökt, Tonja.
- Hon sparade korven i tre månader. - Jag bytte den mot en klocka.
- Hon är en pärla! Vi får kaffe! - Han vet att jag är en pärla.
- Har du skrivit några dikter? - Ja.
- Är de bra? - Jag tror det.
- Får jag läsa dem? - Självklart.
Var blev sköterskan av? Du skrev mycket om henne.
- Hon som sköt Komarovskij? - Det vet du, pappa.
Hon reste hem till sin dotter.
Får vi inte träffa henne? Det var tråkigt.
Farväl till köttsliga lustar...
Jag begriper inte hur vi ska överleva i vinter.
Ni har ingen rätt att kalla mig från arbetet.
Att ni har makt att göra det, ger er inte rätten.
- Ni borde tillkallat distriktsläkaren. - Det här måste skötas diskret.
Är det tyfus?
Han måste till sjukhuset. Det är inte tyfus.
Det är en annan sjukdom vi inte har - svält.
- Gläder det er? - Bara om ni erkänner det.
Din attityd har noterats!
- Jurij! - Hej.
Spiselelden har slocknat.
Tonja, spiselelden har slocknat!
Inte undra på att han går ner i vikt.
Hon släcker när du har gått och tänder innan du kommer hem.
Veden räcker inte till.
Det var under min värdighet att gripa en vedtjuv.
Men det partiet beordrat står över en mans värdighet.
En vedtjuv är ynklig-
- fem miljoner vedtjuvar kan ödelägga en stad.
Det var första gången jag såg min bror.
Jag visste att jag inte skulle lyda partiet.
Det berodde inte på vårt släktskap.
Även bröder förråder varandra.
Det är något jag lärt mig i mitt arbete som polis.
Det berodde inte heller på att jag beundrade honom.
Jag tyckte inte att han var en bättre man än jag.
Jag har avrättat många män som varit bättre än jag.
Nu får ni leva som vi andra!
- Kom tillbaka med den där! - Hör på hans excellens!
Ingen anarki! Det ska göras på rätt sätt.
- Vad står på? - Omfördelning.
- Små familjer får 50 kvadratmeter. - Vems hus tror ni att det här är?!
Vad gör ni med mina saker? Det här är ren stöld!
Stopp och belägg!
- Varifrån kommer de? - Ett staket.
Jag berättade vem jag var. Gubben var fientlig, flickan vaksam-
-och min bror verkade glad.
Det var bara flickan som förstod deras belägenhet.
Du är mitt politiska samvete.
När jag frågade om han inte hade ett eget, svarade han:
Ni opererar bort alla orättvisor i samhället.
- Varför gick han inte med i partiet? - Det är ett stort ingrepp.
Någon måste upprätthålla livet medan ni opererar, inte sant?
Jag höll inte med honom. Han sa vad han ansåg om partiet.
Han höll med oss, men av skäl lika subtila som hans dikter.
Sådant kunde ändras över natten.
Vem vet vad ni hittar på i morgon?
Han visste inte att hans liv hängde på en tråd.
Jag berättade vad jag hört om hans dikter.
Ogillas?
Av vem och varför?
Jag förklarade för honom.
Tycker du att de är personliga, småborgerliga och självupptagna?
Jag ljög, men han trodde mig.
Jag blev rörd av att min åsikt betydde något.
Flickan förstod att de inte kunde överleva i staden.
Jag rådde dem att gömma sig på landsbygden.
Vi har... eller hade en gård vid Varykino nära Jurijatin.
Folk känner oss där.
Jag erbjöd att skaffa alla dokument och berättade vad de skulle ta med.
Jag dristade mig till och med till att be om hans diktsamling.
Jag tror att jag sa att vi skulle träffas igen.
Men det kanske jag inte gjorde.
- Tonja? - Ja!
Endast 50 personer!
- Förtjusande inkvartering... - Bra sagt!
- Jag är intellektuell. - Håll käften!
Håll käften själv, din lakej!
Tvångsarbete!
Kamrater, tåget avgår i morgon bitti. Följande regler gäller:
Pottor ska tömmas varje morgon, och höet ska bytas var tionde dag.
Finns det inget nytt hö, ska det gamla vändas.
Använd desinfektionsvätskan.
- I vagnen finns frivilliga arbetare. - Lögnare.
Ni ska vara hjälpsamma mot dem.
Tåget skyddas av hjältemodiga Kronstadt-matroser.
- Ni är i goda händer. - De är idioter!
Om elva dagar passerar tåget genom Ural-
- där vitgardister och andra brottslingar varit aktiva.
Försvarskommittén har försäkrat att dessa brottslingar fördrivits-
- av rödgardister ledda av kamrat Strelnikov.
Där har vi en riktig karl...
Det är klart spår hela vägen. Leve revolutionen!
Leve anarkismen, din byråkratiske lakej!
Är det nödvändigt?
Jag har kvitterat för sex frivilliga och jag ska leverera allihop.
Jag är en fri man, lakej. Det kan du inte ändra på.
Jag är den ende fria mannen på det här tåget. Ni andra är boskap!
Hjälp mig, bröder! För Guds skull!
Jurij, barnet lever inte.
Det var inte mitt barn. Hans själ är i himlen nu.
- Vem gjorde det, kamrat? De vita? - De vita...?
Det var Strelnikov.
- Något måste ni ha gjort? - Nej.
Han sa att vi sålt hästar till de vita men det var kräken i Kuniko.
- Ni ljög väl för honom? - Jag svär vid Gud!
Strelnikov är en stor man.
Han lever på vatten och bröd, Sasja.
- Gör han det? - Jag vet inte.
Ingen vet varifrån han kommer eller var han är.
- Han körde åt andra hållet. - Jaså?
Då ligger någon pyrt till!
Inte nu igen! Vad är det den här gången?
Tänk inte på det, far. Sov nu.
Jag vet vad jag ska göra.
Titta! Det är Uralbergen.
Titta, Sasja. Det är dit vi ska.
Vi ska åka förbi bergen och in i skogen. Det är varmare där.
Finns det vargar i skogen?
Strelnikov!
Ja, det är Strelnikov...
Pappa...
- Vad är det som låter? - Det är bara ett vattenfall.
Nej, det andra ljudet?
- Det är kanoner, Sasja. - Slåss de?
Ja, men de är långt härifrån.
Sov nu.
Ta fast honom!
- Är det allt? - Ja.
Ta med honom.
- Vem sände dig, Zjivago? - Ingen.
Jag ska till Jurijatin med min familj. De är ombord på tåget från Moskva.
Bredvid en gaffel och en sked, ser en kniv oskyldig ut.
Din " familj" kanske fyller samma funktion.
Vitgardisterna har intagit Jurijatin. Är det därför ni reser dit?
- Vi ska fortsätta till Varykino. - Jurijatin står under granateld.
- Jag är inte spion. - Det tror jag inte heller.
Tack, kamrater. - Slå er ned, doktorn.
Det kanske verkar fånigt, men man har försökt ett par gånger.
- Är du poeten? - Ja.
Jag tyckte om dina dikter. Det bör jag inte göra längre.
Jag bör finna dem absurt personliga.
Känslor har blivit så triviala. Du håller inte med, men du har fel.
Det finns inget privatliv i Ryssland. Historien har utplånat det.
Jag förstår om du hatar mig.
Jag hatar det ni säger, men jag skulle inte döda er för det.
- Din bror Jevgraf är polis. - Det visste jag inte.
- Hemliga polisen. Sände han dig? - Jevgraf? Nej, han är bolsjevik.
- Jag vet inget om det där. - Du vet en hel del.
Du kände genast igen mig. Har någon visat dig bilder?
Jag är säker på att du kände igen mig.
Jag har sett er tidigare.
- När då? - För sex år sen.
Det var på julafton. Ni...
Var ni där eller har någon berättat om det?
Jag tog hand om mannen er hustru sårade.
- Varför kallar ni henne min hustru? - Jag träffade henne vid fronten.
- Hon kan säkert gå i god för mig. - Jag har inte sett henne sen kriget.
Hon är i Jurijatin.
Jurijatin...?
Ingen riktig karl tar hänsyn till sådana känslor.
Vi såg exempel på er manlighet i byn Mink.
- De sålde hästar till de vita. - Ni brände fel by.
- Vi måste statuera exempel. - Ert exempel - deras by...
- Vad ska ni göra i Varykino? - Bara leva.
För bort honom. Han är oskyldig.
Du hade tur.
- Vart för de oss nu? - Till Varykino!
Hallå?
Så ljuvligt!
Hallå?
- Alexander Maximiovitj? - Ja, det är jag, Petja.
- Ers excellens! - Den tiden är över.
- Hur kommer vi till huset? - Som vanligt, ers excellens.
Titta, Sasja!
- Är det en skogsbrand, Petja? - Nej, ers excellens.
Det är Jurijatin.
Stackars satar... Först de röda, sen de vita och nu de röda igen.
Strelnikov måste ha ett hjärta av sten.
- Vi är snart framme, Sasja. - Det är åtta kilometer kvar.
- Hur är det med huset? - Det är igenbommat.
Det är Varykino!
Det är igenbommat, som sagt.
En grupp som kallar sig Jurijatins redaktionskommitté-
- har exproprierat mitt hus i folkets namn.
Jag är också en av folket!
Nej, ers excellens! Det är kontrarevolutionärt.
Petja skulle bli medskyldig.
De skjuter kontrarevolutionärer.
Det är de röda i skogen som varit i farten. De är partisaner.
De gör precis som de vill.
- Vi behöver bara tak över huvudet. - Och en täppa. Finns det inget?
Stugan är inte låst.
Det här duger fint!
Spisen fungerar och jag kan skaffa fram lite möbler.
- Och några sättpotatisar? - Trädgården är vildvuxen.
Tack.
Bra gjort, gosse! Det bor en bonde i varje ryss.
Han arbetar som en bonde, men han är ingen.
Inte mig emot, det är ett bra liv.
Det skulle inte förvåna mig om den här tiden blev den bästa i era liv.
Trevligt att få tillökning i familjen. Anna föddes här.
Det visste jag inte.
Här har vi vår Mercurius!
Han ser aningen moloken ut.
Hur är det i Jurijatin?
De hade varken flott eller socker. De får olja nästa vecka.
Jag köpte mjöl, salt, kaffe och spik.
Dåliga nyheter? Inte ännu en utrensning?
- Strelnikov har gett sig av. - Det var goda nyheter.
Han är i Manchuriet, sägs det.
Det är nyheten.
De har skjutit tsaren.
Och hela hans familj.
Vilken grymhet!
Vad ska det tjäna till?!
För att visa att det inte finns någon återvändo.
- Du kan väl fara till Jurijatin? - Ja, det skulle göra dig gott.
Vad finns det där?
Ett trevligt litet bibliotek, om det finns kvar.
- Gör du det. - Jag tror inte det.
Vägarna är oframkomliga.
Zjivago?
Ja.
Hur mår du?
- Vad gör du här? - Vi bor i Varykino.
Varykino?
- Varför just Varykino? - Varför inte?
Men här...! Jag kom hit för att finna min make.
Strelnikov, ja. Jag har träffat honom.
Träffat honom?
- Hur länge har du bott här? - Ungefär ett år.
- Ensam? - Med Katja.
- Var är Katja nu? - I skolan.
- Är Tonja med dig? - Alla är med.
- Sasja också? - Självklart.
- Vad ska vi ta oss till? - Jag vet inte.
Jurij?
- Är det inte väldigt tidigt? - Halv sju.
- Vad gör du? - Inget. Jag kunde inte sova.
- Är något på tok? - Nej.
- Ska jag brygga te? - Gärna.
- Hej! Vi ropade på dig. - Jag hörde er inte.
Hej, Lara.
- Hur är Olja Petrovna nuförtiden? - Vi läser SK och matematik.
- Vad är SK? - Samhällskunskap.
- Vad fin, Katja! - Det är tsaren.
Tsaren var folkets fiende.
- Han visste inte att han var det. - Det borde han ha känt till.
Går inte din son i skolan?
- Nu blir det lunch. - Bra.
Lukta.
Vad är det?
Det är en riktig boxare.
Vänta lite... Kände du?
Jag rider till Jurijatin. Jag ska köpa morfin och desinfektionsmedel.
Jag behöver inte morfin. I alla fall inte i dag.
Nej, men det börjar dra ihop sig.
Kommer du tillbaka innan det blir mörkt?
Gör det som är bäst, min älskade!
Jag kommer inte tillbaka mer. Aldrig nånsin...
Förstår du det?
Tror du på mig?
- Jag behöver en militärläkare. - Jag har familj i Varykino.
Och en älskarinna i Jurijatin.
Vi är röda partisaner och vi skjuter desertörer.
- Vart för ni mig? - Till fronten.
Var är fronten?
Fronten är varhelst revolutionens fiender befinner sig.
Där det finns opålitliga lärare-
- eller dubiösa poeter som diktar om privatlivet.
- Hur länge ska ni hålla mig kvar? - Så länge vi behöver dig.
Det var ju lätt... Nu ska vi se vad vi åstadkommit.
Sankt Mikaels militärakademi...
Ditt gamla skrälle!
Det spelar ingen roll.
- Har ni någonsin älskat en kvinna? - Jag hade hustru och fyra barn.
Han har varit en god kamrat. Vi tog honom från hans familj.
Det är oväsentligt.
Vad har egentligen någon betydelse?
Doktorn stannar! Vi för båda befäl! Enligt partiets manifest...
- Jag kan låta skjuta dig. - Kan du skjuta partiet?
När militären spelat ut sin roll, ökar den politiska kampen.
Då kommer alla män att dömas politiskt...
Utan hänsyn till militära meriter.
Det finns fiender kvar i trakten, så doktorn stannar. Det var allt.
Vart är ni på väg, kamrat? Är ni på flykt?
- Soldater... - Röda eller vita?
Soldater...
Tonja?
Tonja! Sasja!
Tonja!
- Är det här Jurijatin? - Ja.
- Vad har hänt i Varykino? - Med Moskvaborna?
De har gett sig av. Ingen är kvar i Varykino.
Det sägs att du lever! Någon såg dig utanför staden.
Jag antar att du åkt till Varykino, så vi har åkt dit.
Det står mat i köket. Lägg på locket annars äter råttorna upp maten.
Jag är utom mig av glädje!
Tonja...
Tonja!
Jurij...
Jurij, min älskade...
De är i säkerhet, Jurij. De är i Moskva.
- I Moskva? Tonja också? - Alla är där. De är i säkerhet.
I säkerhet...
Arkebuseringspatruller?
Det är bättre.
- Vad är det? - Jag har ett brev till dig.
Det kom för tre månader sen.
Det tog tre månader för det att komma hit från Moskva.
Jag tror att det är från Tonja. Hon skickade det till min adress.
Hon letade efter dig när du hade försvunnit.
- Någon sände henne till mig. - Träffades ni?
Hon är en fin människa.
Min älskade, jag skickar brevet till Larissa Antipova.
Om du lever, måtte det vara så, tror jag att du kommer dit.
Vi har en dotter, Jurij. Visste du om det? Hon heter Anna.
Pappa hälsar så gott. Sasja har blivit riktigt stor.
När vi talar om dig, blir han otröstligt ledsen.
Vi ska deporteras från Ryssland.
Vi vet inte om du får komma efter.
Du kan kontakta oss genom en organisation i Paris-
- men allt är osäkert och tiden är knapp.
Nu hämtar de oss. Gud välsigne dig.
Jag måste erkänna att Antipova är en god människa.
När de reste till Moskva, lämnade hon något till dig.
Jurij!
Får jag stiga på?
Jurij Andrejevitj, ni har förändrats. Det har ni sannerligen...
Larissa...
Du är dig lik.
Jag kommer från Moskva.
Jag är på väg till Vladivostok.
- Jag är här för att hjälpa er. - Vi vill inte ha er hjälp.
Efter två år med 5:e partisangruppen deserterade ni.
Er familj har kontakt med en farlig flyktingorganisation i Paris.
Hela er livsstil - allt ni säger och skriver är subversivt.
Era dagar är räknade.
- Vill ni ha min hjälp? - Nej.
Vänta lite, Jurij...
- Larissa, tre glas! - Nej...
Jurij, förstår du inte hur allvarligt det här är?
Underskatta mig inte. Jag är inte den man ni tror jag är.
Hur kan du veta så mycket? Hur kan du hjälpa oss?
Räcker det inte med att jag hjälper er?
Santé, Larissa.
Östkusten är underutvecklad.
Utrikeskommissariatet vill upprätta en oberoende stat-
- som kan vara en tillfällig port till omvärlden.
Jag har kontakter i Fjärran östern. Jag är utsedd till justitieminister.
- Litar bolsjevikerna på er? - De har användning för mig.
Så här kan jag hjälpa er:
Följ med mig till Stillahavskusten. Därifrån kan ni fara vart ni vill.
- Till Paris... eller någon annanstans. - Det är bäst att ni går nu.
Ni är ofattbart självisk. Larissa svävar också i fara.
- På grund av mig? - Nej, ni är oviktig.
- På grund av Strelnikov. - Vi har aldrig träffats.
- Du är gift med Strelnikov. - Jag var gift med Pasja Antipov.
Jag förstår det, men det gör inte de.
Vet du varför man bevakar dig?
- Din make är en nagel i ögat. - Försvinn härifrån!
Kliv ner från dina höga hästar!
Du har ett barn att tänka på!
- Jag har socker till barnet. - Jag vill inte ha det.
Vill du inte ta emot mitt socker? Hur vågar du neka mig någonting?!
Ut härifrån!
- Jag kom... - Försvinn!
Jag hade goda avsikter.
Stanna här, då!
Ni får vad ni förtjänar!
Tror ni att ni är perfekta?
Det är ni inte!
Jag känner er! Hör ni mig?!
Vi är av samma skrot och korn!
Samma skrot och korn!
Lara...
- Han är ett avskum, Lara. - Ja, det är han.
- Jag önskar att det aldrig hänt. - Spelar det någon roll?
- Gör det inte det? - Inte för mig.
- Vad ska vi göra? Ta ett tåg? - De skulle gripa oss direkt.
Jag vill inte stanna här och vänta.
- Vet du vad? Vi kan åka till... - Varykino.
De hittar oss förr eller senare.
- Om våra dagar är räknade... - Så måste vi leva till fullo.
Innan vi skiljs åt.
Vid det här skrivbordet lärde jag mig att skriva.
- Det är inte jag, Jurij. - Jo, det är det.
Nej...
Det är du.
Lara...
Jurij!
- Det är en varg som ylar! - Ja, jag...
Jag har sett dem. De är rädda och kommer inte att skada oss.
Jag vet. Förlåt...
- Det är fruktansvärt att leva. - Nej då.
Hade det inte varit underbart om vi träffats tidigare?
Jo...
Vi kunde ha gift oss och fått barn.
Skulle du helst velat ha en pojke eller en flicka?
Vi blir tokiga om vi tänker på det.
Jag kommer alltid att tänka på det.
- Ska du skriva i dag? - Nej, inte i dag.
Katja, kom hit.
Viktor! Vi trodde det var...
Precis.
Lämna oss i fred, kamrater.
Det väntar ett tåg i Jurijatin. Jag har en egen vagn.
Det blir en bekväm och säker resa.
- Jag följer inte med. - Jag åker inte utan dig.
Jag vill tala med Jurij Andrejevitj i enrum.
- Strelnikov är död. - Vad...?
Bespara mig! Han var en mordisk galning.
Förstår ni inte hur det påverkar Larissas situation?
Ni är en dåre...
Hon var gift med Strelnikov. Varför har de inte gripit henne?
Varför bevakade de henne? De väntade på Strelnikov.
Trodde de att han skulle söka skydd hos sin hustru, så misstog de sig.
Han greps åtta kilometer härifrån. Han försökte inte dölja sin identitet.
Under förhöret insisterade han på att kallas Pavel Antipov.
Han tog en av vakternas pistol och sköt sig själv i huvudet.
Herregud...
- Berätta inte det för Lara. - Nu har hon spelat ut sin roll.
I morgon kommer de att skjuta henne och barnet.
Jag vet vad ni anser om mig-
- men hon följer inte med om ni stannar.
Följer ni med?
Accepterar ni denne Calibans beskydd?
Eller är ni beredd att offra en kvinna och hennes barn för er övertygelse?
Ta väskorna, kamrater.
Kliv upp.
Se så...
- Hur många? Alla får inte plats. - Alla måste få plats!
- Jag måste ändå ta vår släde. - Skynda er, tåget väntar inte.
Jag hinner ifatt er.
Framåt, kamrater!
Vi ses!
Skynda på!
- Din unge man kommer visst inte. - Din dumbom!
Trodde du verkligen att han skulle följa med dig?
Karln är en idiot. Han kunde rest till Kina...
- Han lämnar aldrig Ryssland. - Då får han stanna. Du följde med.
Det var din plikt som mor.
Just det, Viktor.
Jag väntar Jurijs barn.
Jag föddes i Fjärran östern.
Kanske i Mongoliet.
- Du föddes i Mongoliet det året. - Liksom många andra barn.
- Inte som hette Tonja Komarov. - Det är ett vanligt namn.
Inte som hade ljust hår och blå ögon.
- Hur gick du vilse, Tonja? - Det minns jag inte.
- Något måste du komma ihåg! - Nej!
Vill du veta hur jag träffade din mor?
Jag hittade min bror i Moskva.
Han hade ett uselt ransoneringskort och var undernärd.
Ändå verkade han vara betydligt lyckligare än jag.
Jag köpte en ny kostym till honom-
- och ordnade ett jobb på sjukhuset. Jag följde t.o.m. honom till arbetet.
Det var åtta år efter att han och Lara skilts åt.
Såg han henne aldrig igen?
Tack för allt.
Han måste ha känt till hur svagt hans hjärta var.
Men han höll det för sig själv, som så mycket annat.
Det förvånade mig att han var så känd.
Man kunde inte köpa hans böcker. Partiet ogillade dem.
Men folk som älskar poesi älskar även poeter-
- och ingen älskar poesi så som ryssarna.
Ursäkta, kamrat.
Är ni Jevgraf? Jag heter Lara.
Jag hade hittat Lara-dikterna bland min brors manuskript.
Jag kände er bror. Jag behöver er hjälp.
Hon letade efter sitt barn. Jag hjälpte henne så gott jag kunde.
Men jag visste att det var hopplöst.
Jag var nog lite kär i henne.
En dag försvann hon.
Hon dog antagligen i ett arbetsläger.
Ett namnlöst nummer på en bortglömd lista...
Det var vanligt på den tiden.
Tonja, hur kom du bort från din mor?
- Pappa och jag sprang på gatan. - Nej, det var Komarovskij.
Jag vet inte! Det brann överallt, husen exploderade och rasade.
Han...
Han släppte min hand!
Han släppte min hand och jag gick vilse.
- Hade din far gjort det? - Folk gör vad som helst.
Det var Komarovskij.
Den här mannen var din far.
Varför tror du mig inte?
- Vill du inte tro det? - Inte om det inte är sant.
Det har du ärvt...
Som liten ville jag ha föräldrar. Jag ville inget hellre!
Jag ville dö när jag var barn.
Jag vet varken ut eller in... Jag kan ändå inte göra något för dem.
Jag hoppades att jag kunde göra något för dig.
- Du kan väl tänka på saken? - Ja.
Det är ingen fara, David.
- Arbetar du här? - Jag är operatör.
- För vad då? - Den!
Lovar du att tänka på saken?
Tonja!
- Spelar du balalajka? - Som en musiker!
- Vem har lärt dig det? - Ingen.
Då har du gåvan.